Kosmos 1946/6 side 234
Ulf Bruhn:
De store Verdensgenløsere
(Fortsat).
Den kristne tro.
Kristendommen er en aabenbaringsreligion. Gennem Jesu menneskelighed bliver Gud aabenbaret. Forstaaelsen af denne kristne tro maa naturligvis vise sig af de skiftende tider at blive udtrykt forskelligt. Altsaa her som i Muhammeds og Buddhas lære ser vi en forvanskning af det oprindelige. For kristendommens vedkommende er det kommet til udtryk i forskellige trosbekendelser og disse igen er delt op i en lang række trosretninger som for eksempel: Katolicismen, Protestantismen, Baptismen etc.
Kristendommen under den form vi her i landet tilhører den, den protestantiske, indeholder ikke, saaledes som vi ser det i Buddhismen og Muhammedanismen, nogen religiøse riter, naar bortses fra gudstjenesternes "forretningsgang" med tilhørende altergang. Baade Islam og Buddhismen paabyder sine tilhængere at overholde visse forskrifter i det daglige liv. Noget tilsvarende findes ikke indenfor den kristne protestantiske troslære. En ofte gentaget sætning som at være kærlig mod sin næste bliver ikke yderligere praktisk dagligdags begrundet, og bliver derfor heller ikke fulgt af menigheden, paa trods af, at dette bud netop er et af de vigtigste moralbud i den kristne troslære. I dag ligger landet faktisk saaledes, at en overvejende del af befolkningen kun søger kirken tre gange i deres liv: Til daaben, brylluppet og begravelsen.
MUHAMMED
Muhammed ibn Abdallah ibn Abd-el-Muttalib, som Muhammeds fulde navn var, blev født i Mekka cirka aar 571 efter Kristus og blev ligesom Jesus født under fattige forhold. Kun 6 aar gammel døde begge hans forældre og han blev derfor opdraget hos en morbror. En tid maatte han ernære sig som faarehyrde, men uden at man ved, hvorledes hans levekaar var under hans opvækst, blev han 24 aar gammel forretningsfører for en rig købmandsenke, som han senere blev gift med, og med hvem han fik 6 børn. Muhammed var paa det tidspunkt saa økonomisk velstillet, at han, da religiøse spørgsmaal og spekulationer fyldte hans sind, kunde tillade sig at opgive forretningsvirksomheden. Paavirket af arabiske, religiøse reformatorer og fra sine handelsrejser bekendt med jødiske og kristne lærdomme gik det med forfærdelse og sorg op for Muhammed, at hans landsmænds livsopfattelse kun var en ligegyldig, forretningsmæssig Fetischisme. Han grublede over, hvorfor ingen profet i lighed med det, der var sket Jøderne og de Kristne, havde aabenbaret sig for Araberne. Fyldt med disse tanker og med spekulationer over sjælens udødelighed og urolige bekymringer for dommens, den evige gengældelsens dag, resulterede denne glødende trang til erkendelse, forbundet med en begyndende Intuitionsevne, i den psykiske oplevelsesproces, som vi ogsaa fandt hos Buddha, og som vi idag betegner som "Den store fødsel" eller maaske snarere en forløber til denne. I denne tilstand fik Muhammed 40 aar gammel sin første vision, idet englen Gabriel i de vilde klippeegne øst for mekka aabenbarede sig for ham og opfordrede ham til, som Guds sendebud, at forkynde den nye religion.
Han vendte tilbage til Mekka for at opfylde det løfte, han havde givet, og det lykkedes ham ret hurtigt at vinde tilhængere, især blandt de lavere befolkningslag, med sin asketiske forkyndelse, medens de fornemme mekkanske handelsaristokrater kun havde haan og spot tilovers for ham. Ja, det gik endda saa vidt, at disse af frygt for deres stilling som Fetischmens og handelens centrum boykottede ikke alene ham, men ogsaa hele hans slægt. De undlod end ikke at danne en sammensværgelse med det formaal at rydde Muhammed af vejen. Muhammed og hans tilhængere unddrog sig dog dette ved at flygte til Medina. Medens Muhammed i Mekka var den verdensforsagende profet, blev han nu i Medina til den kæmpende statsmand og politiker, organisatoren af Islam som institution og religion. Der fulgte nu en tid med mange skærmydsler og stridigheder især med Mekka, som dog tilsidst blev overvundet, og da Muhammed efter en febersygdom døde i 632, havde han opnaaet at se hele Arabien forenet i hans troslære.
(Fortsættes.)